Se spune că unele vieți se reunesc în timp
Înfrățite de o chemare străveche, ce răsună de-a lungul veacurilor
Destinul
Cu mult timp în urmă, într-un ținut îndepărtat,
se găsea un imperiu ce se întindea din stepele Chinei
și până la țărmurile Mediteranei.
Acel imperiu era Persia.
Nemiloși în luptă, chibzuiți în obținerea victoriei,
luptătorii persani aduceau rânduiala.
ORAȘUL IMPERIAL NASAF
Regele persan, Sharaman, cârmuia alături de fratele său, Nizam,
mânați de frăție și loialitate.
Regele a avut doi fii ce i-au adus mare bucurie.
Bucurați-vă!
Dar în ochii zeilor, familia regelui era incompletă.
Și așa a fost până în ziua în care a văzut un act de curaj
a unui băiat orfan de pe străzile din Nasaf.
La o parte!
Oprește-te!
Fugi!
Fugi, Bis! Fugi!
Stai aici.
Ne scapă!
Dați-mi drumul!
În numele regelui!
- Cum te numești, băiete? - Dastan, Maiestate.
Și părinții tăi?
Băiete...
Frate, ridică-l.
Impresionat de ceea ce văzuse, regele l-a adoptat pe Dastan.
Un fiu fără sânge regal și fără pretenții la tron.
Dar poate că a fost ceva mai mult în acea zi,
ceva dincolo de înțelegerea umană.
Ziua în care un băiat obișnuit a devenit prinț al Persiei.
PRINTUL PERSIEI: NISIPURILE TIMPULUI
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
15 ANI MAI TÂRZIU
GRANITA PERSANĂ
ORAȘUL SFÂNT ALAMUT
Legendarul Alamut, chiar mai uimitor decât mi l-am închipuit.
Nu te lăsa păcălit de frumusețe, prințe Tus, e un oraș obișnuit.
O țară slabă are locuitori slabi. Ne-au trădat și trebuie să plătească.
Tata a spus clar că nu trebuie să ne atingem de Alamut.
Unii îl consideră sacru.
Dar cum înțeleptul nostru părinte nu e aici, decizia e a mea.
Voi ține un consiliu cu nobilul meu unchi
și cei doi frați ai mei, Garsiv cel devotat și...
Unde e Dastan?
Haide!
Am pariat solda mea pe o lună! E jenant!
- De ce nu încerci și tu? - Treci înapoi!
Asta e tot ce poți?
Prințe Dastan!
Unde e prințul Dastan?
Prințul Dastan nu e aici.
Alteță, vă rog! Prințul Tus a convocat consiliul de război.
Vin imediat.
Cei mai buni spioni ai noștri au surprins o caravană plecând din Alamut.
Săbii de cea mai bună calitate.
Săgeți cu vârful de oțel.
Și promisiunea unei plăți a generalului kuș către Alamut.
Le vând arme dușmanilor noștri, Dastan.
O astfel de săgeată mi-a răpus calul, în Kușan.
Sângele va șiroi pe străzile Alamutului pentru asta.
Sau soldații noștri vor cădea de pe zidurile acestuia.
Avem ordine să oprim Kușanul, nu să atacăm Alamutul.
Înțelepte cuvinte, frățioare.
Cuvintele nu ne vor opri dușmanii, odată ce vor avea aceste arme.
Atacăm în zori.
Dacă asta e decizia ta, lasă-mă pe mine să merg primul.
Vrea să împartă gloria cu tine, Garsiv.
Eu conduc armata persană! Dastan are o gloată de pe stradă!
N-or fi ei prea civilizați, dar sunt foarte utili în luptă.
Eu ar trebui să am onoarea de a vărsa primul sânge.
- Garsiv, iar ai mâna pe sabie. - Acolo unde-i este locul!
Frații mei... atât de dornici.
Se spune că prințesa din Alamut e de o frumusețe fără seamăn.
Vom pătrunde în palatu-i și vom vedea cu ochii noștri.
Nu mă îndoiesc de curajul tău, Dastan.
Dar nu ești pregătit pentru asta.
Cavaleria lui Garsiv va sta în față.
Prințesă Tamina, armata persană nu s-a îndepărtat.
Ei nu au încredere în nimeni, doar în ei înșiși.
Poate că ar fi mai bine dacă nu ai sta atât de aproape.
Arcurile lor nu sunt chiar atât de precise.
Și nici ținta lor.
Convoacă Consiliul.
Spune-le că voi fi în Marele Templu. Trebuie să mă rog.
Marele Templu? Alamut nu a fost călcat de o mie de ani.
Totul se schimbă în timp.
Noi, mai ales, ar trebui să știm asta.
Mai spune-mi o dată, de ce încălcăm ordinele fratelui tău?
Fiindcă Garsiv știe să atace doar la lumina zilei.
Va fi un masacru.
Cei din cetate vor fi concentrați la porțile principale,
așa că vom intra prin lateral.
Ai băut, cumva?
Pe acolo vom intra.
Sunt două porți.
Prin cea exterioară e ușor de pătruns. Prin cea interioară e imposibil.
Mecanismul porții e păzit din două turnuri cu arcași.
Întotdeauna e o cale, Bis.
Tu ocupă-te de cea exterioară și lasă imposibilul pe seama mea.
Nu vei fi mulțumit până nu ne vei vedea pe toți morți.
Minunat discurs, Bis. Încurajator.
Sună alarma!
Ține de asta.
Păzea la spate.
- Poarta estică a fost deschisă. - E omul lui Dastan.
A intrat. Dastan a reușit.
Mută trupele la poarta estică.
Toate trupele la poarta estică!
Au străpuns poarta estică!
Prăbușește pasajele ce duc spre cameră.
Plecați, toți!
Știi ce ai de făcut.
Mai presus de orice, trebuie să fie protejat.
La o parte!
Cântece prostești și fum înmiresmat nu te vor ajuta prea mult!
Vei afla că e mai mult de atât. Nu, Garsiv?
Măcar o dată, poveștile sunt adevărate.
Știm că ai făurit arme în ascuns pentru dușmanii Persiei.
- Arată-ne unde. - Nu avem fierării aici.
Și ce arme am avut, le-ai înfrânt.
Spionii noștri sunt de altă părere. Poți evita multă durere...
Toată durerea din lume nu te va ajuta să găsești ceva inexistent.
Vorbe destul de meșteșugite pentru a ne gândi la o soluție politică.
- Dă mâna viitorului rege al Persiei. - Prefer moartea.
Se rezolvă.
Nu!
Prințe Tus...
Promite-mi că oamenilor din Alamut li se va arăta îndurare.
Leul Persiei!
Te numesc Leul Persiei!
Nu te-ai priceput niciodată să urmezi ordine, Dastan.
- Vreau să-ți explic, Tus... - Nu. Nu.
Nu. Trebuie să sărbătorim.
Există, totuși, o tradiție.
Cum ți-ai asumat onoarea de a ataca primul,
îmi datorezi un dar, un omagiu.
Un pumnal minunat.
Ți-a dăruit orașul și prințesa. Cred că e suficient.
Cred că așa e.
Au sosit primele solii. Sunt vești minunate.
Tatăl tău și-a întrerupt rugăciunile din Palatul de Est,
pentru a ni se alătura.
Cu siguranță, dorește să ne felicite pentru victoria răsunătoare.
Am avut semne că Alamut ne înarmează dușmanul.
Semne?! Trebuie mai mult de atât pentru a ocupa un oraș sfânt,
cu trupele mele!
Această aventură nu va fi pe placul aliaților noștri!
Dar cred că nu te-ai gândit la asta.
Nu te uita la unchiul tău, băiete!
Decizia și urmările stau pe umerii mei.
Știu că ești dornic să porți coroana, dar fii atent la vorbele mele,
încă nu ești pregătit.
Nimeni nu știe mai bine decât tine, tată.
Fiindcă prețuiesc încrederea ta, eu însumi voi supraveghea
căutările de arme.
Jur că nu voi sta în fața ta până nu voi avea dovada
trădării celor din Alamut.
Al treilea pas e cel mai greu!
Frate!
Am descoperit urmele unor tunele, în partea estică a orașului.
- Plec chiar acum. - Dar vei lipsi la petrecere.
Tu și Garsiv îl puteți struni pe tata, în lipsa mea.
Sper că ai un cadou pentru a-i face cinste.
Desigur.
- Bis, cadoul! - Ce?
Se pare că a fost rătăcit, momentan.
Știam că vei uita.
Costumul de ceremonie al regentului din Alamut.
Cel mai sfânt din întregul Orient. Un dar ce va fi apreciat de rege.
Ai luptat eroic pentru mine, Dastan. Mă bucur să-ți întorc favoarea.
Un giuvaer rar.
Prezint-o regelui din partea mea, deseară, Dastan.
Ești sigur că mai vrei încă o soție, frate?
Ascultă-mă, Dastan!
O căsătorie cu prințesa îmi va asigura loialitatea oamenilor ei.
Dacă nu o legăm de noi, e primejdioasă.
Dacă tata nu e de acord cu această căsătorie,
vreau să-i curmi viața cu propriile-ți mâini.
Așadar, sunt escortată de prințul Dastan, Leul din Persia.
Probabil te simți minunat să porți acest titlu
după ce ai distrus un oraș nevinovat.
Și eu mă bucur să te cunosc, prințesă.
Și dacă e o crimă să-i zdrobesc pe dușmanii tatălui meu,
atunci o voi repeta cu bucurie.
Ești un adevărat prinț al Persiei. Violent și lipsit de onoare.
Să nu crezi că mă cunoști, prințesă.
Și ce ar mai fi de știut?
Stai aici cu Înălțimea Sa. Dacă îi poți face față.
Îți sugerez să fii mai umilă, când vei fi prezentată regelui.
E spre binele tău.
Ai potolit mânia tatălui meu, unchiule?
Într-o bună zi, și tu vei avea plăcerea de a fi fratele regelui.
Atât timp cât îți amintești datoria ta cea mai importantă,
te vei descurca de minune.
- Și care e aceea? - Să aibă tot timpul paharul plin.
Mi s-a spus că încă unul din fii mei a intrat în rând
cu marii războinici persani.
Ți-am simțit lipsa, tată.
Mă rugam pentru tine și pentru frații tăi, Dastan.
Familia.
Legătura dintre frați e spada ce veghează asupra imperiului nostru.
Mă rog ca acea spadă să rămână puternică.
Speram ca prin acțiunile mele să salvăm din pierderile inutile.
Un om bun ar fi făcut la fel ca tine, Dastan.
Ar fi dat dovadă de curaj pentru a salva vieți.
Un om măreț ar fi împiedicat atacul, de la bun început.
Un om măreț ar fi împiedicat ceea ce știa că e greșit.
Indiferent cine dădea ordinele.
Băiatul pe care l-am întâlnit în piața aceea putea fi
mai mult decât bun.
Putea fi măreț.
Între timp, am un cadou pentru tine.
Unii se îndoiesc de judecata mea de-a aduce un băiat de pe stradă
în familia mea, dar eu am văzut un băiat fără sânge nobil,
dar care avea un astfel de caracter.
Un rege cu spiritul.
Mulțumesc, tată.
Iată costumul de ceremonie al regentului din Alamut.
Și ce dorești la schimb?
Roham!
Ți-o prezint pe prințesa Tamina.
Tus dorește să se apropie de oamenii ei, prin căsătorie.
E dorința mea cea mai mare să îi dai binecuvântarea ta.
În călătoriile mele, n-am văzut oraș mai frumos
decât cel al Înălțimii Tale.
Trebuia să-l vezi înainte să fie pârjolit de analfabeții tăi.
Cu siguranță, va fi o regină pe cinste.
Dar Tus are deja destule soții.
Iar tu, Dastan, ți-ai asuma mai puține riscuri,
dacă ai fi așteptat în iatac de o asemenea bijuterie.
Prințesa din Alamut va fi prima ta soție.
Ce spui, Dastan?
Se aruncă în mijlocul unei mări de dușmani fără să gândească,
dar înainte de căsătorie, îngheață de frică.
Un răspuns pentru cei ce spun că nu e încă înțelept.
Am nevoie de ceva de băut.
- La o parte! - Faceți loc!
Tată!
Roba e otrăvită!
- Să-l ajute cineva! - Roba pe care i-a dat-o Dastan!
De ce?!
- Să-l ajute cineva! - Prindeți ucigașul!
Să-l ajute cineva!
Prindeți-l!
Bis! Bis!
Vino cu mine!
- Ce crezi că faci? - Te pot scoate de aici!
O să ai nevoie de ajutorul meu!
Haide!
Vino!
- Închideți porțile! - Pe acolo!
Închideți porțile!
Jos!
Prindeți-l! Mi-a furat calul!
Haide!
Supușii mei, întreaga lume deplânge moartea iubitului nostru rege.
Cu toții suntem îndurerați de pierderea lui.
Faptul că Dastan e ucigașul ne adâncește durerea.
Nu mi-am ucis tatăl.
Am primit roba de la fratele meu. Tus a făcut asta.
Iar acum va fi încoronat rege.
Nu mi-am ucis tatăl.
Te cred.
N-ar trebui să fii aici. N-ar fi trebuit să te iau cu mine.
Dar, totuși, ai făcut-o.
I-am promis fratelui meu că te voi ucide,
dacă nu te poate avea.
Soluția ar fi să mă săruți, apoi să mă ucizi.
Dar eu am o soluție mai bună.
Să te ucid eu!
Și toate problemele tale vor lua sfârșit.
Poate vom găsi o altă soluție.
Soluția ar fi să mă săruți, apoi să mă ucizi.
Dar eu am o soluție mai bună.
Să te ucid eu!
Înapoiază ce-ai furat, persanule!
Nu!
- Ai văzut asta? - Ce să văd?
Dacă te întinzi din nou după sabie, jur că-ți rup brațul.
Din nou?
- Ai folosit tot nisipul! - Ce?
Ce e asta?
Incredibil!
Când eliberezi nisipul, timpul o ia înapoi.
Și doar cel ce mânuiește Pumnalul e conștient de ce se-ntâmplă.
Se poate întoarce în timp să schimbe lucrurile,
și n-ar afla nimeni, în afară de el.
Cât de mult se poate întoarce?
- Răspunde-mi, prințesă. - Mi-ai distrus orașul!
Nu era vorba de arme, ci de acest pumnal.
După luptă, Tus mi-a cerut acest pumnal drept tribut.
Nu mi-am dat seama, dar acum înțeleg.
Cu el poate schimba un moment în cursul unei bătălii.
Îl poate împiedica să se-ntâmple.
Ar fi cel mai mare conducător văzut de Persia.
Mai mare chiar decât tatăl meu.
Era vorba de pumnalul ăsta!
Fratele meu cel trădător trebuie adus să fie judecat.
Așa că am dublat recompensa pusă pe capul lui.
Între timp, eu voi face totul să protejez regatul.
Așa cum ar fi vrut tatăl meu.
O nouă domnie a început.
- Ce faci? - Garsiv nu poate fi prea departe.
Iar Axe e cel mai faimos cal din întregul Imperiu.
- Astea îi vor ascunde urmele. - Ce urme? Unde te duci?
În Avrat, unde va fi îngropat tatăl meu.
Ești căutat pentru uciderea lui și te duci la înmormântare
printre mii de soldați persani?
Nizam va fi și el acolo. E singurul în care mă pot încrede.
Va înțelege că Tus a plănuit totul. Fă-mi loc, prințesă.
Fiecare drum spre Avrat va fi împânzit de soldați persani...
Nu voi merge pe drum, ci prin Valea Sclavilor.
Nimeni nu apucă pe-acolo. Sunt tot soiul de ucigași.
- Așa se spune. - E un plan sinucigaș!
Fratele meu mi-a ucis tatăl și mi-a pus crima în cârcă.
Dacă voi muri încercând să îndrept asta, așa să fie.
Și ai de gând să mă lași aici, în mijlocul pustietății?
Nobile Dastan, părăsești o femeie neajutorată, în sălbăticie.
Cum se împacă asta cu onoarea ta?
Dă-mi tăria să n-o ucid.
Pe cai! Nu pot fi prea departe.
Fără nisipul potrivit, e doar un cuțit obișnuit.
Și încă unul tocit.
- Mai există nisip din ăsta? - Bineînțeles că nu.
Cum aș putea să mai fac rost?
Încearcă să stai în cap și să-ți ții respirația.
- Ai găsit ce căutai, prințule? - Să mergem.
Dacă nu-i poți dovedi unchiului tău ce poate face pumnalul,
de ce te-ar crede?
Nu e problema ta, prințesă.
Chiar pășești ca unul.
Cu capul sus, pieptul înainte și cu pași apăsați.
Umblătura unui prinț persan mulțumit de el însuși.
Cu siguranță, de când te-ai născut, ți s-a spus că lumea e a ta.
- Și tu chiar ai crezut asta. - Eu nu m-am născut în palat, ca tine.
Eu m-am născut într-o mahala din Nasaf, unde luptai pentru viața ta.
Și cum ai ajuns prinț?
Regele trecea prin piață, într-o zi, și...
Nu știu, el... m-a găsit.
M-a luat cu el. Mi-a oferit o familie și un adăpost.
Ceea ce ai văzut e mersul unui bărbat care a pierdut totul.
Bun venit în Valea Sclavilor, Înălțimea Ta.
Tânjesc după un strop de apă.
E mai mult decât avem, ai golit plosca cu ore în urmă.
Eu nu m-am născut în deșert ca voi, persanii,
și nici nu m-am uscat de mânie.
Făptura mea e mult mai delicată.
Cred că vrei să spui răsfățată.
Puțurile din Alamut sunt vestite pentru apa lor curată și rece.
Dacă nu v-ați admira puțurile și ați avea grijă de ziduri,
nu ai fi aici.
Un miracol! Am închis gura prințesei!
Tamina?
Mă auzi?
Da, prințe, te aud.
Știi unde te afli, persanule? Și totuși ai intrat aici.
În inima Sudanului există un trib de războinici numit M'Baka.
Ei răspândesc frica, oriunde ar merge.
M'Baka sunt experți în aruncarea cuțitelor.
Săbiile lor, zice-se că ar fi binecuvântate de Însuși Creatorul.
Ținta lor e atât de precisă, că pot decapita trei oameni,
dintr-o singură lovitură.
Eu nu aș face asta, în locul tău. Știi de ce?
El e Seso. E un M'Baka.
Am avut norocul de a-i salva viața, așa că, acum, îmi este îndatorat.
Ia spune persanule, e vreun motiv întemeiat
să nu-i spun lui Seso să țintească puțin mai sus?
Deci ea este.
Da, ai avut dreptate, nu e rea deloc.
Nu miroase prea bine, însă. Totuși, așa a fost înțelegerea.
Ce prințesă deșteaptă.
Înțelegere? Ce înțelegere?
- Ce prinț nobil. - Ce prințesă gingașă.
Te-ai lăsat dus de nas, gata să vii în ajutor frumoasei răpuse.
Cine a spus că ești frumoasă?
Atunci, de ce nu-ți poți lua privirea de pe mine?
Eu... nu am încredere în tine. Și nu ești genul meu.
Nu sunt o biată sclavă. Sunt chiar capabilă să vorbesc.
Cam des, dacă mă întrebi pe mine.
Da, îmi va fi de mare folos.
Ce intenționezi să faci cu ea?
Spune-i. Nu vezi ce îngrijorat e?
- Lasă-mă puțin. - Sigur.
Îmi vine greu să recunosc, dar ai avut dreptate.
Chiar am găsit ce căutam.
Dastan, ascultă-mă.
Când unchiul meu va vedea puterea pumnalului, mă va crede.
Dastan, știu că nu am fost tocmai sinceră cu tine.
Dar minciunile tale sunt atât de iscusite.
Eu sunt păzitoarea Legământului Divin.
Pumnalul acesta e sacru.
Era dus undeva în siguranță, când l-ai furat.
- Dacă va cădea pe mâinile nepotrivite... - Voi avea grijă de pumnalul tău.
Nu vrei să pierzi asta.
Nu înțelegi ce e în joc!
E mai presus de oameni, e pe măsura zeilor!
Zeii tăi, nu ai mei. Rămâi cu bine.
Haide!
- Curse de struți? - În fiecare marți și joi.
Ce le lipsește în frumusețe, compensează prin atitudine.
Iar cursele sunt ușor de aranjat.
Am auzit povești groaznice despre locul ăsta.
Sclavi însetați de sânge ce-și ucid stăpânii?
E o poveste bună. E spusă pretutindeni, dar nu e adevărată.
- Dar osemintele pe care le-am văzut... - Le-am cumpărat de la un țigan.
Am creat această reputație, pentru a ține la distanță răul
ce bântuie prin țara asta.
Știi la ce mă refer? Taxele.
Afurisiții de persani, cu armatele, fortărețele, drumurile lor...
Cine plătește pentru toate astea? Micii comercianți.
De asta am creat această falsă reputație.
S-a răspândit ca o boală venerică, într-un harem turcesc.
Iată mărețul struț!
Haide, odorul meu!
Îmi place la nebunie!
Iar perceptorii nu se apropie de mine și de clienții mei.
Toată lumea e fericită.
Aduceți fetele! Haide, aduceți fetele. Serviți mulțimea!
Nu stați și vă uitați! Serviți mulțimea!
Dacă scapi ceva, îți opresc din salariu.
Nu te uita așa la mine, știi la ce mă refer.
Fă-ți treaba cum trebuie! Mulțumesc.
Cred că aranjamentul nostru va merge de minune, tinere.
E plină de viață. Unde ai găsit-o?
Într-o piață de sclavi.
Mă îndreptam spre Avrat, s-o dau la schimb pe o cămilă și m-a atacat.
Da, cămilele sunt mai sigure.
Nobil șeic Amar, apreciez ospitalitatea ta.
Ai o așezare excelentă, dar dacă-mi poți da proviziile...
Știi ceva, persanule? Semeni izbitor cu prințul dizgrațiat
care a fugit, după ce l-a ucis pe rege.
- Nu ți-am spus de M'Baka? - Ba da.
Întotdeauna îmi place o poveste bună, dar a ta...
S-o dai la schimb pe o cămilă? Să fim serioși.
Uită-te la ea. Valorează cel puțin două.
Cât despre tine, știai că frații tăi au pus o recompensă pe capul tău,
care, între noi doi fie vorba, e aproape obscen de mare?
Pentru asemenea plată, aș da-o și pe mama mea.
Ce te uiți așa? Tu n-ai cunoscut-o.
Du-l la avanpostul persan.
Stai puțin...
- Frumos cuțit. - E un fleac.
- Nu valorează nimic. - Serios?
Topește-l și fă bijuterii din el.
Ce face băiatul?
Nu! Ai putea nimeri o pasăre.
Aici!
Eu nu aș face asta, în locul tău.
Fugi spre tunel!
Uită-te la asta! Pân-aici! De-acum, dăm lapte fermentat de capră
doar după a treia cursă! M-ai auzit? Haide!
- Poarta! - Prinde-l!
Oprește-te!
- Trage de levier, va ridica poarta! - Dă-mi pumnalul!
- Nu e momentul potrivit. Levierul! - Dă-mi pumnalul!
Să nu crezi că nu mi-a trecut prin minte.
Mișcă, prințesă!
Persanule!
Dastan!
Persanule!
Asta cauți?
Pe data viitoare!
Toți au venit pentru înmormântarea tatălui meu.
O sută de soldați persani păzesc acea poartă.
Poate chiar mai mulți.
Dacă vrei să fii lângă pumnal, va trebui să mă ajuți în Avrat.
Atâția dregători străini. Cred că știi câțiva dintre ei.
Nu puteai găsi pe cineva mai ușor?
Familia Mughal, din munții Hindukuș, e una nobilă.
Ar trebui să fii onorat.
Da, sunt onorat până peste cap.
- Dastan, unde e pumnalul? - Poți să mă percheziționezi.
Va trebui să cauți cu mare atenție.
Tus nu e aici. Probabil a rămas în Alamut.
Nisip ca cel din pumnal... mai este în Alamut, nu?
De asta a rămas Tus acolo. Asta i-a pus pe soldați să caute.
Trebuie să-i trimit un mesaj unchiului meu, să ne întâlnim.
E imposibil.
Dificil, dar nu imposibil.
- Încă o dovadă că ești nebun. - Atunci de ce pari impresionată?
La o parte! Faceți loc!
- Întoarce-te! - Ce?
Obișnuiai să-mi cumperi din astea, când eram copil.
Iar tu scuipai semințele spre Garsiv.
Nu ar fi trebuit să mă aduci aici, Dastan.
N-am avut de ales, unchiule. Vino cu mine.
Nu eu l-am omorât pe tata. Știi că nu aș face așa ceva.
- Faptele tale arată altceva. - Am fost obligat să fug.
Tus mi-a dat haina aceea. El a otrăvit-o.
- Dastan... - Și nu e aici, nu?
N-a venit la înmormântarea tatălui său. A rămas în Alamut.
Trebuie să arătăm aliaților că invazia a fost justificată.
E important să găsim armele din Alamut.
Așa e, dacă chiar ar exista.
Invazia Alamutului a fost o minciună. Tus își dorește puterea.
De asta l-a ucis pe tata.
Iar acum caută nisipul ce alimentează un obiect mistic.
De asta m-ai adus aici? Obiecte mistice?
Știi când l-ai oprit pe Tus să-mi ia pumnalul ce-l câștigasem?
Acel pumnalul e motivul pentru invazia Alamutului.
Ai acest pumnal la tine?
Da.
Are puteri incredibile.
Asta e o glumă, Dastan?
Ce? Nu, era acolo.
- Unde e pretinsa ta dovadă? - Tamina...
Eu...
- Ai mâinile arse. - Da.
Am încercat să smulg haina otrăvită de pe tatăl tău.
- S-a întâmplat ceva, Dastan? - Nu, nu.
Ești sigur? Știi că te poți încrede în mine, băiete.
Doar că... Tus e fratele meu.
Cum a putut să mă trădeze așa?
Nu știu, Dastan, poate că nu te-a respectat niciodată
și te-a văzut ca pe cineva pe care-l poate folosi.
Cineva care să-i țină paharul plin.
Eu l-am slujit pe tatăl tău într-un mod diferit.
Aveam același sânge, Dastan.
De câte ori a povestit tata cum l-ai salvat de leul acela?
- Era povestea lui preferată. - Printre altele.
- Nu, era chiar preferata lui. - Mă tem că rostești vorbe tainice.
Stai, Dastan!
Aici!
Ucigașule!
Nu eu l-am ucis pe tata!
La o parte!
Prindeți-l!
Ce-ai de gând să mai faci acum?
Unde e? Unde e?
Garsiv, nu eu l-am ucis pe tata.
Atunci zeii te vor ierta, după ce capul îți va pica.
Nu mai luptăm cu bețe, frățioare.
Asta e tot ce poți?
Maiestate, credeam că vei rămâne în Alamut.
Unchiule, spune-mi despre Dastan.
Dastan a venit în Avrat să mă ucidă. În piață.
Am reușit cu greu să scap.
Tus, moartea mea ți-ar slăbi ție domnia.
Dastan vrea să pornească o rebeliune.
- Vrea tronul? - Mă tem că da, Maiestate.
Să-i oferi o judecată dreaptă i-ar da prilejul pe care-l caută.
Sfatul meu e să eviți o judecată. Nu-l aduce viu în Nasaf.
Oricare ar fi crimele sale, o judecată publică va arăta
ce fel de rege vreau să fiu.
Unul puternic și cu respect față de legi.
- Nu suntem sălbatici. - Devii rege pe zi ce trece.
Dastan trebuie găsit și judecat.
CUIBUL HASASINILOR
- Trebuie să vorbesc cu oaspeții noștri. - Practicile lor sunt neobișnuite.
Servitorii au văzut unele lucruri, au auzit sunete ciudate.
Săptămâna trecută, unul dintre cai a dispărut.
Ai grijă ca servitorii să-și țină gura.
Altfel, îți promit că și ei vor dispărea.
Mai am o sarcină pentru tine, hasasinule,
dar va trebui să te miști repede, prada are un avans considerabil.
Mi-ai adus ce ți-am cerut?
Aceste practici nu vă afectează iscusința?
În transă putem vedea frânturi din viitorul nostru.
Viziuni ale morții.
Destinul și un blestem.
În transă putem găsi orice. Inclusiv pe nepotul tău, Dastan.
Atunci, sper că veți vedea chiar mai multă moarte.
În curând.
Jos! E o patrulă persană!
Garsiv.
Ce-mi ascunzi?
Nomazii au plecat.
Poate că s-au săturat de minciunile și trădarea ta.
Nu am avut de ales, decât să te părăsesc acolo.
Să înțeleg că unchiul tău nu te-a ascultat?
Nu Tus l-a ucis pe tatăl meu. A fost Nizam.
Unchiul tău?
Avea mâinile arse.
A spus că s-a rănit când a încercat să-l ajute pe tatăl meu.
M-am tot gândit la asta. Nu a atins haina.
Probabil a atins-o înainte.
Nizam a otrăvit haina.
Cu ce l-ar ajuta pe unchiul meu să se întoarcă puțin în timp?
Cu nimic.
Mi-a ucis tatăl pentru mai mult decât un pumnal.
Ce-mi ascunzi?
Ai mâini agile, dar și eu, la fel.
Dacă-l vrei înapoi, îmi vei spune totul.
Gata cu jocurile și minciunile.
Putem să plecăm de-aici?
Doar o prințesă ar crede că poți fugi din calea unei furtuni de nisip.
Nizam va încerca să ne ucidă. Vrea să mă vadă mort.
Trebuie să știu de ce.
În Alamut se odihnește inima tuturor lucrurilor de pe Pământ.
Clepsidra Zeilor.
Cu mult timp în urmă, zeii au privit spre oameni
și au văzut doar lăcomie și trădare.
Așa că au trimis o furtună de nisip uriașă să-i nimicească pe toți.
Dar o fetiță a implorat zeii să mai dea o șansă oamenilor.
Și-a oferit propria-i viață la schimb.
Văzând puritatea acesteia, zeii și-au reamintit
de capacitatea oamenilor de a face bine.
Astfel că au strâns nisipurile în clepsidră.
Pumnalul a fost dăruit fetei care a salvat oamenii.
Astfel, a devenit primul Păzitor.
Lama Pumnalului e singurul lucru ce poate străpunge Clepsidra
și elibera Nisipurile Timpului.
Dar totul durează un singur minut.
Și dacă cineva ar pune Pumnalul în Clepsidră
și l-ar activa în același timp?
Nisipul ar curge la nesfârșit.
S-ar putea întoarce în timp cât ar vrea.
Da, dar e interzis.
Când tatăl meu era copil, Nizam i-a salvat viața la vânătoare.
Într-o zi, cei doi prinți urmăreau un căprior frumos.
Dar nu știau de leul care îi urmărea pe ei.
Nizam l-a salvat pe Sharaman.
Tata ne-a spus povestea asta de multe ori.
Nu înțeleg.
Nizam vrea să se întoarcă în timp și să schimbe ce a făcut.
Să nu-l mai salveze pe tata. Să-l lase să moară.
Atunci, el va fi rege de la început.
Iar frații mei nu s-ar mai naște.
Furtuna a trecut.
Dastan, nisipurile din Clepsidră sunt inimaginabil de puternice.
Să deschizi Pumnalul în Clepsidră, ar rupe sigiliul.
Pereții Clepsidrei se vor fărâma.
Nisipurile Timpului vor fi eliberate.
Și vor purta din nou mânia zeilor, distrugând tot în calea lor.
Și întreaga omenire ar plăti pentru trădarea lui Nizam.
Se va alege praful de noi.
Templul ascuns de lângă Alamut e un sanctuar.
E singurul loc unde Pumnalul va fi în siguranță,
și singurul mod de a abate sfârșitul lumii.
Acesta e adevărul, Dastan.
Înapoiază-mi Pumnalul, să-l pot duce acolo.
Nu pot face asta.
Vin cu tine.
Mă vei ajuta?
Putem sta la taclale, sau te poți urca pe cal.
Călătoria noastră e binecuvântată.
Vom lua apă și vom ajunge la trecătoare până la căderea nopții.
Îți face plăcere să-mi spui ce să fac.
Doar pentru că ești atât de priceput în a urma ordinele.
Nu-ți forța norocul.
Persanule!
Ne-am despărțit în pripă. Nu mi-am luat rămas bun.
Vă urmărim de o săptămână!
Micuța revoltă începută de voi a durat două zile!
Locul meu de întreceri a dispărut ca urmele pe nisip.
Vezi struțul ăsta?
E tot ce-a mai rămas din jocurile mele.
Și oricât de talentat ai fi, nu poți organiza jocuri
cu un singur struț!
Am dreptate?
Bineînțeles. Vino cu mine.
Știai că struții au tendințe sinucigașe?
Uită-te la biata de ea. Era o mare campioană.
Acum, trebuie să o păzesc să nu facă vreo prostie.
Și m-am gândit că singura cale de a-mi recupera pierderile
e să dau de tinerii iubiți care au abătut asta asupra mea.
Da, voi primi recompensa pusă pe capul tău.
Fratele tău va fi mulțumit să vadă...
Sunt derviși ai nisipului, banali ca balega de cămilă...
- Șeic Amar, ascultă-mă! - Aș prefera să n-o fac.
Frumos cuțit.
Nobile șeic, suntem într-o călătorie sacră spre templul...
Ce templu?! Nu e nimic mai sacru decât aurul persan.
Dă-mi pumnalul. Sunt prea mulți.
Nu-i poți ucide pe toți. Vrei să trăiești? Dă-mi pumnalul!
Dă-mi pumnalul!
Persanule... cum ai făcut asta?
Din instinct.
Ce e?
Trebuie să plecăm de-aici.
Ce s-a întâmplat aseară?
Viperele acelea erau controlate de hasasini.
Hasasini?
Ani de zile, au fost forța ascunsă ce ucidea pentru regii persani,
până ce tatăl meu i-a izgonit.
Nizam probabil a încălcat ordinele tatălui meu
și i-a ținut la îndemână.
Ucigași secreți ai guvernului. De asta nu plătesc eu taxe.
- Nu ne putem opri. - Poate că tu nu, dar noi putem.
Ne-ați putea ajuta să ajungem la templu.
Traversând Hindukușul pe furtună?
Necazurile roiesc în jurul vostru ca muștele de pe un mango putred.
- Ai înnebunit? - Este aur în templu.
Mai mult decât pot duce zece cai.
Neimpozabil.
Domnule!
Ai idee unde mergi?
Am memorat această potecă încă din copilărie.
Fiecare prințesă trebuie să facă asta. E sacră.
Aici e.
Sanctuarul.
Singurul loc în care Pumnalul va fi în siguranță.
Mă așteptam la statui din aur, cascade.
Înapoiază-mi Pumnalul, să-l pot duce acolo.
Vezi să nu te tai, prințesă.
Aici!
Nu e mort de mult. Probabil de aseară.
A fost torturat mai întâi. Hasasini.
- Nizam știe de acest loc. - Toți sunt morți.
Întregul sat.
- Aurul meu! - Unde te duci?
- E o singură cale de a opri asta, - Ce?
Pentru ca Pumnalul să fie în siguranță.
Templul ascunde piatra din care a fost făurit Pumnalul.
Ce templu?! E o grămadă de pietre.
Primul lucru pe care-l învățăm e că atunci când totul dă greș,
Pumnalul trebuie pus înapoi în piatră iar aceasta îl va înapoia zeilor.
Promisiunea inițială trebuie respectată.
Ce promisiune?
Zeii trebuie să ia viața pe care au cruțat-o.
Vei muri.
Rămâi pe loc!
Ascultă-mă!
Dă-mi sabia ta!
Dă-mi sabia! Sau ai renunțat și la onoarea asta?
Sunt cadavre acolo jos.
Au fost uciși de hasasini, din ordinul lui Nizam!
- El e trădătorul! - Hasasinii nu mai există!
- Mereu te-ai crezut așa deștept. - Nu e o înșelăciune, Garsiv.
Domnule!
Toți sunt morți, înăuntru. Și cei din sat, la fel.
- Înăuntru este... - Rămâi pe loc!
Nizam vrea să mă vadă mort. Vrea să mă reducă la tăcere.
Un proces ar fi prea public.
Știi asta? A spus-o, nu?
Știu că nu ne-am înțeles niciodată prea bine, dar totuși...
Suntem frați.
Cuvinte înduioșătoare când ai sabia mea la gât.
Te întrebai de ce pierde tata atâta timp cu rugăciunile.
Înainte de a muri, mi-a spus că legătura dintre frați
e sabia ce apără Imperiul.
Se ruga ca acea sabie să rămână puternică.
De ce aș fi mers la înmormântare, cunoscând pericolul?
Nizam a propus să fii ucis.
Tus nu a fost de acord. A cerut să fii adus viu.
Nizam mă vrea mort.
Și a plătit hasasinii pentru a se asigura de asta.
Se teme de ce aș putea spune.
Și cui aș putea spune.
Spune-mi mie, frate.
Garsiv?
Garsiv!
Hasasini!
Tăceți odată!
Apărați Pumnalul!
Persanule, în spatele tău!
Tamina?
Tamina!
Lasă-i pe ei! Aruncă asta!
Găsește-o!
Aici!
Știi ce se spune despre cei cu săbii mari?
Tamina, lasă-mă pe mine s-o fac.
Doar un paznic poate înapoia Pumnalul.
Nu e ceva ce poți face tu, Dastan.
Sunt pregătită pentru asta.
Eu nu sunt.
Tamina!
Destul! Plecăm!
Garsiv!
Dastan, îmi pare rău.
Salvează Imperiul.
Frate...
Frate.
Unde e Pumnalul?
A dispărut.
Trebuia să protejez Pumnalul cu orice preț.
Era datoria mea sacră.
Era destinul meu.
Ne făurim singuri destinul, prințesă.
Îl vom recupera.
Ne mai trebuie încă un cal.
- Tu unde te vei duce? - Spre Alamut.
Nizam va folosi Pumnalul pentru a sparge Clepsidra
și trebuie să fie oprit.
"Trebuie să fie oprit."
Ce e?
Un aruncător de cuțite care are conștiință.
Prietenii noștri din palat spun că persanii au ajuns
în primul nivel al tunelelor.
În câteva ore vor ajunge la Clepsidră.
Nizam ține Pumnalul în Marele Templu, sub paza unui demon cu țepi.
Hasasinii mi-au ucis fratele.
E singurul lucru care stă între noi și Pumnal.
Nimeni nu se poate apropia la 20 de metri, fără a fi ucis.
Unii nu au nevoie să se apropie atât de mult.
Îmi puteți da niște apă, domnule?
Ești sigur de asta?
- Îi sunt dator, băiatului. - Ești un M'Baka!
Biciul de pe Câmpiile Numidiene.
Iar eu sunt un antreprenor oarecum necinstit.
Treaba asta nu e pentru noi.
Grăbiți-vă!
Prietene, ți-a spus cineva, vreodată, că vorbești prea mult?
Haide!
Ți-am spus de M'Baka?
Da, mi-ai spus.
Sper ca fratele tău să te asculte, persanule.
E aici. Blocați toate porțile!
Găsiți-l!
- Drumul e liber. - Dastan, nu cred...
Nu cred că ar trebui să faci asta.
- Văd cumva îngrijorare? - Precauție.
- Presărată cu îngrijorare? - Te flatezi singur, prințule.
Iar tu mințeai mai bine, înainte, prințesă.
Poate că n-am mai exersat de mult.
Nu e ultima dată când vom fi împreună.
- Unde e Pumnalul? - Birocrații ăștia persani...
... ce mâini delicate au.
- Am găsit-o, stăpâne. - Clepsidra?
Dar nu am Pumnalul.
Lăsați-mă singur.
Salut, Tus.
Dastan!
- Trebuie să vorbim. - Atunci vorbește.
- Singuri. - Așteptați afară.
Acum!
Suntem frați, nu?
Roba ce l-a ucis pe tata a fost otrăvită de Nizam.
Nizam? Ai înnebunit!
Cine ți-a dat haina, Tus?
Cine ți-a dat-o?!
Ai încredere în el, așa cum aveam și eu.
Dar Alamut nu făcea arme pentru dușmanii noștri.
Nizam ne-a mințit.
De ce ar face așa ceva? La ce i-ar folosi?
Ascultă-mă cu mare atenție.
Sub străzile orașului se ascunde o forță străveche.
Un recipient ce conține misterioasele Nisipuri ale Timpului.
Nizam vrea să le folosească pentru a modifica trecutul.
Vrea să se întoarcă în timp și să devină rege.
Nisipuri ale Timpului?
Erezie, Dastan. Nebunie păgână.
Le-am văzut puterea cu ochii mei, Tus.
Nizam a găsit locul unde sunt ascunse.
Dacă nu-l oprim, lumea noastră ar putea dispărea.
Dacă ai de gând să mă ucizi, mai bine ai face-o acum.
Acesta nu e un pumnal obișnuit.
Apasă pe giuvaerul de pe plăsele și vei vedea.
Aș fi vrut să am puterea de a face asta, înainte de a invada orașul.
Despre ce vorbești?
Despre a face ceea ce trebuie, indiferent de consecințe.
- Soldații au rămas afară... - Stai pe loc!
Și-a luat propria-i viață.
Zeii să-l ierte pe trădător, fiindcă a ales calea lașității.
Știm amândoi că Dastan era multe lucruri,
dar nu și un laș.
"Acesta nu e un pumnal obișnuit."
"Apasă giuvaerul de pe plăsele și vei vedea."
... indiferent de consecințe.
Oprește-te!
Cu o clipă în urmă, ai murit în fața ochilor mei.
L-ai apăsat.
De unde ai știut că o voi face?
Fiindcă suntem frați.
În ziua în care am plecat la război, tata mi-a spus că un rege adevărat
ține cont de sfatul consilierilor, dar își ascultă mereu inima.
Nu trebuia să se ajungă până aici pentru ca eu să te cred.
Maiestate, soldații mi-au spus că...
Văd că Dastan s-a întors, într-adevăr.
Tus nu uita ce ți-am spus!
Nu! Așteaptă puțin.
Bietul Tus. Și-a dorit atât de mult coroana.
Iar tu, Dastan, mereu primul în luptă, dornic să dovedești
că ești mai mult decât ceva strâns de rege de pe stradă.
Ce mizerie glorioasă.
Se pare că legătura dintre frați nu mai e sabia ce apără Imperiul.
Da!
Era unul dintre noi.
Era un preot din Templu.
Așa a aflat Nizam de Clepsidră.
I-au corupt pe paznici. Ne-au contaminat.
Nu mai suntem puri.
Trebuie să ne grăbim.
Scripetele.
Scripetele, acum!
Paznicii au construit pasaje secrete sub oraș care duc spre Clepsidră.
Dacă ne mișcăm repede, putem ajunge înaintea lui Nizam.
Aceea e intrarea spre camera Clepsidrei.
Există doar o cale sigură.
Mai repede!
Calcă pe urmele mele.
Suprafața nu poate fi atinsă decât unde pășesc eu.
Fugi, Dastan!
Fugi!
Dastan!
Nizam!
Ți-ai ucis propria familie. Sharaman era fratele tău!
Și blestemul meu.
Te admiram.
Dastan!
N-am înțeles niciodată de ce fratele meu a adus gunoi în palat.
Bucură-te de mocirlă, Dastan.
Acolo vei sta când voi stăpâni eu.
Tamina!
Nizam, nu folosi Pumnalul pentru a modifica trecutul!
- Va elibera... - Ce va elibera?!
Mânia Zeilor? Iadul însuși?
Nu face asta.
Oprește-l.
Dacă Clepsidra se va sparge, lumea se va sfârși odată cu ea.
Nu e destinul meu, e al tău. Așa a fost mereu.
Dă-mi drumul.
Nu o voi face.
- Dă-mi drumul. - Nu te las să cazi!
Aș vrea să putem fi împreună.
Nu! Nu!
- Dastan! - Tamina! Nu!
- Dastan! - Tamina!
Familia.
Prințe Dastan...
- Bis? Ești aici. - Bineînțeles că sunt aici.
Oamenii noștri au împrejurat palatul din Alamut.
Bătălia s-a sfârșit.
Nu încă.
Stați!
Bravi soldați ai Persiei, am fost păcăliți să atacăm acest oraș.
- Alamut nu făurește arme. - Dastan!
Ai înnebunit?
Nu pot să tac când văd trădarea.
Acest război a fost plănuit de cineva ținut la mare stimă.
Unchiul nostru, Nizam.
Dastan a luptat din greu azi. Poate prea din greu.
Trebuie să se adăpostească de soare și să-și adune gândurile.
Armele găsite sunt falsuri.
Nu există arme aici, unchiule, și știi bine asta.
Iar așa-zisul spion a fost plătit de tine
pentru a ne convinge pe noi să atacăm Alamutul!
Ce e asta, Dastan? Regretul învingătorului?
Tu însuți ai condus atacul. Ne-ai adus o mare victorie.
N-ar fi trebuit să permit atacul.
În inima mea, știam că e greșit.
Nu se va întâmpla niciodată. Tu nu vei fi rege.
Nu ai tăria necesară. Vei muri în umbra unui om măreț.
Luați-l de acolo, înainte să se facă și mai mult de râs!
Tus, înainte de a pleca din Nasaf, tata ți-a spus ceva.
Că un rege adevărat ține cont de sfatul consilierilor,
dar își ascultă mereu inima.
Eram doar eu și tata.
- De unde știi asta? - Avea dreptate.
Ne cunoaște și știe de ce suntem capabili.
Ascultă-ți inima.
Ți-a sfidat ordinele, a atacat, iar acum ne întoarce spatele.
Tus, ia măsuri împotriva lui.
Spionul știe adevărul.
Găsiți spionul! Aduceți-mi-l!
Îl vom constrânge să vorbească.
Ai avut tot ce-și poate dori un om.
Dragoste, respect și o familie.
Dar asta nu a fost suficient pentru tine, nu?
Prințesă a Alamutului, am fost înșelat să-ți atac orașul.
Îmi cer iertare, Înălțimea Ta.
Lasă-mă să îndrept totul.
Ar fi spre binele tuturor ca popoarele noastre
să fie unite de o legătură mai puternică decât prietenia.
Căsătoria.
Căsătoria ta cu cineva care este atât cuceritor
cât și salvator al orașului tău.
Dastan.
De sânge regal sau nu, e un fiu adevărat pentru tatăl meu,
un frate adevărat pentru mine și Garsiv.
Un adevărat prinț al Persiei.
Treci acolo, înainte să-ți iau locul.
Bună, prințesă.
Datina spune că o propunere trebuie să fie însoțită cu daruri,
dar am fost luat prin surprindere.
Nu am nimic pentru tine.
Mai puțin acest pumnal, care e deja al tău.
Vino cu mine, prințe Dastan.
Cum m-aș putea încrede în cel ce mi-a invadat orașul?
Încep să cred că nu mai sunt același care a străpuns zidurile.
E un timp scurt pentru ca cineva să se schimbe atât de mult.
Poate că da.
Vorbești de parcă ai fi descoperit ceva aici.
- La ce te referi? - La o nouă conștiință spirituală.
- Cum ar fi destinul? - Da, întocmai.
Eu cred că ne făurim singuri destinul, prințesă.
Ai o lipsă nefericită de curiozitate.
Fără îndoială, unul dintre multele mele defecte.
Te rog, nu mă lua în râs, prințe.
Cred că nu ne cunoaștem prea bine pentru asta, prințesă.
Dar aștept cu nerăbdare ziua în care ne vom cunoaște.
Se spune că unele vieți se reunesc în timp
Înfrățite de o chemare străveche, ce răsună de-a lungul veacurilor.